P.Sihvonen
Jäsen
- Suosikkijoukkue
- Ei ole. Antaa urheilun näyttää, kuka kulloinkin on
Ei koripalloa vertailukohdaksi!
Koripallo on mahdollisimman huono vertauskohta jääkiekolle sikäli, että juuri siihen (koripallon) suuntaa ei pitäisi mennä. Koripallossahan peliväline on aina kerrallaan sen puoli minuuttia toisella ja sitten taas puoli minuuttia toisella joukkueella (noin periaatteessa). Jääkiekon omaleimaisuus ja ehkä lajin keskeisin identiteetti on taas siinä, että kiekko on lähes kaiken aikaa ryöstettävissä vastustajalta. Tässä jääkiekko poikkeaa koripallosta, käsipallosta, kaukalopallosta ja myös jalkapallosta.
Nollatoleranssi jääkiekossa aiheuttaa ainakin lievää liukumista edellä mainittujen pelien suuntaan. Sitä tapahtuu ennen kaikkea ylivoimapelin lisääntyessä, mutta myös viidellä viittä vastaan puolustettaessa, koska ainoa realistinen konsti puolustaa omalla alueella (ainakin NHL:n esimerkin mukaan silloin, kun pelitapa opittiin viime kaudella siellä kevääseen mennessä)on aluepuolustamisen lisääminen. Ennen pystyi puolustamaan mies miestä vastaan. Nyt SM-liigassa puolustetaan yhdistettyä alue- ja miesvartiointia, mutta ennustan, että suunta on kohti aluepuolustamista.
Eikä minulle ihan auennut, Pressiboxi, mistä ihmeen "syvyyspsykologisesta pelkoa torjuvasta tarpeesta" kirjoitat tuossa yllä. Ja että mitä "reaalimaailman perspektiiviä" olet vaatimassa ja keneltä? Minulta? Minun lähtökohtanihan on niin kaukalotodellisuutta kuin vain voi olla. Itse asiassahan lähtökohtani on peräti pihapeleissä. Tarkoitan tällä sitä, että aina ja kaikkialla ja kaikissa pallopeleissä yritetään estää vastustajaa tekemästä maalia. Se minun "pelko" on sitä "pelipelkoa", että vastustaja pääsee tekemään maalin. No, ehkä pelko on väärä sana, jos olen sellaista käyttänyt. Ja toki voi olla, ettei heitto pelosta tarkoittanut minua.
Vielä nollatoleranssista: Jo keskialueen paitsion poistuminen opetti meille sen, että puolustamiselta viedyt edellytykset eivät todellakaan johda entistä avoimempaan hyökkäämiseeen. Mitä helpommaksi hyökkääminen tehdään, sitä organisoidumpia ja yhteistoiminnallisempia muotoja valmentajat kehittävät puolustukseen. Viimeinen sana on AINA puolustuksella.
-sihvonen-
Pressiboxi kirjoitti:Kannattaisi edelleenkin tutkia koripalloa rinnakkaisesti tässä nollatoleranssiasiassa. Ei peli ole kuollut vaikka paidassa ei saa roikkua (vrt. kahvakiekko) tai estämistä väärällä kontaktilla harjoittaa (vrt. hyökkääjän/puolustajan virhe kontaktitapauksissa koriksessa).
Jaloilla puolustetaan ja jaloilla on myös mahdollista pelata itsensä irti täydellisestäkin puolustuksesta, oli se sitten paikkaa tai miesvartiointia. Näin myös jääkiekossa, jossa on nykyinen tiukka sääntötulkinta.
Mitä kahvaamiseen tulee, lienee kuitenkin kysymys enemmänkin päälle hirttänneestä tavasta liikkua sääntöjen rajamailla kuin syvyyspsykologisesta pelkoa torjuvasta tarpeesta tmv. Hiukan reaalimaailman perspektiiviä näihin juttuihin, please.
Koripallo on mahdollisimman huono vertauskohta jääkiekolle sikäli, että juuri siihen (koripallon) suuntaa ei pitäisi mennä. Koripallossahan peliväline on aina kerrallaan sen puoli minuuttia toisella ja sitten taas puoli minuuttia toisella joukkueella (noin periaatteessa). Jääkiekon omaleimaisuus ja ehkä lajin keskeisin identiteetti on taas siinä, että kiekko on lähes kaiken aikaa ryöstettävissä vastustajalta. Tässä jääkiekko poikkeaa koripallosta, käsipallosta, kaukalopallosta ja myös jalkapallosta.
Nollatoleranssi jääkiekossa aiheuttaa ainakin lievää liukumista edellä mainittujen pelien suuntaan. Sitä tapahtuu ennen kaikkea ylivoimapelin lisääntyessä, mutta myös viidellä viittä vastaan puolustettaessa, koska ainoa realistinen konsti puolustaa omalla alueella (ainakin NHL:n esimerkin mukaan silloin, kun pelitapa opittiin viime kaudella siellä kevääseen mennessä)on aluepuolustamisen lisääminen. Ennen pystyi puolustamaan mies miestä vastaan. Nyt SM-liigassa puolustetaan yhdistettyä alue- ja miesvartiointia, mutta ennustan, että suunta on kohti aluepuolustamista.
Eikä minulle ihan auennut, Pressiboxi, mistä ihmeen "syvyyspsykologisesta pelkoa torjuvasta tarpeesta" kirjoitat tuossa yllä. Ja että mitä "reaalimaailman perspektiiviä" olet vaatimassa ja keneltä? Minulta? Minun lähtökohtanihan on niin kaukalotodellisuutta kuin vain voi olla. Itse asiassahan lähtökohtani on peräti pihapeleissä. Tarkoitan tällä sitä, että aina ja kaikkialla ja kaikissa pallopeleissä yritetään estää vastustajaa tekemästä maalia. Se minun "pelko" on sitä "pelipelkoa", että vastustaja pääsee tekemään maalin. No, ehkä pelko on väärä sana, jos olen sellaista käyttänyt. Ja toki voi olla, ettei heitto pelosta tarkoittanut minua.
Vielä nollatoleranssista: Jo keskialueen paitsion poistuminen opetti meille sen, että puolustamiselta viedyt edellytykset eivät todellakaan johda entistä avoimempaan hyökkäämiseeen. Mitä helpommaksi hyökkääminen tehdään, sitä organisoidumpia ja yhteistoiminnallisempia muotoja valmentajat kehittävät puolustukseen. Viimeinen sana on AINA puolustuksella.
-sihvonen-
Viimeksi muokattu: