Suunnataan katseita kesän tapahtumiin ja uuteen kauteen uuden kausiketjun myötä.
Vuosi sitten Vancouver oli tähän samaan aikaan aika lailla erilainen joukkue mitä oli sitten syksyllä ja varsinaisella kaudella. Ehkä nytkin on odotettavissa aika tapahtumarikas kesä. Vancouverilla olisi joukkueessa tällä hetkellä paljon muovattavaa, mutta toinen asia on sitten se miten noissa tullaan onnistumaan.
Henkilökohtaisesti oma luotto tähän nykyiseen seurajohtoon on kuitenkin paljon korkeampi mitä se oli edelliseen, joten siinä mielessä tässä ei ole tarvetta näillä näytöillä paniikkiin. Nykyinen johto näyttää tekevän asioita aika lailla normaalilla kaavalla ja vääntöä on ollut lähinnä siitä, kuinka isona nähtiin menneellä kaudella joukkueen parhaiden pelaajien peluuttaminen kauden lopussa tai olisiko Canucksin pitänyt olla vielä voimakkaammin retoolausta harrastava joukkue.
Lähtökohdat kauteen
Vancouver oli menneellä kaudella NHL:n 11. huonoin joukkue ja playoffeista Canucks jäi 13 pistettä, joten ei oltu lähelläkään. Noin huonoon sijoitukseen varmasti ainakin osasyyllinen oli joukkueen maalivahtipeli, mikä oli samaa luokkaa mitä naapuri Seattlella edelliskaudella heidän romahdettua sarjassa. Lähtökohdiltaan Canucksin pitäisi kuitenkin olla pelaajamateriaalin puolesta tämän hetken tilanteessa playoffeihin vähän lähemmin haastava joukkue, mutta ei kuitenkaan niin hyvä että tälle joukkueelle voisi nykyisessä tilanteessa povata playoff-paikkaa edes 50% mahdollisuuksilla.
Joukkue on aina niin vahva millainen ero on kilpailijoihin nähden. Omassa Pacific-divisioonassa Vancouverin edellä olevat joukkueet ovat ennakkoon Vegas, Seattle, Edmonton ja Los Angeles. Calgarykin voi ihan hyvin olla playoffeissa mukana, kun viime kaudella joukkue epäonnistui suurten muutosten jälkeen ja jäi kuitenkin vain kolme pistettä tuosta paikasta. Flamesissa on tosin nyt kysymyksiä. mihin joukkueen suunta tästä menee.
Joka tapauksessa ainakin nuo kaikki neljä ensimmäistä seuraa ovat sellaisia, joiden ei voi odottaa realistisesti putoavan vaan ehkä ennemmin menevän toiseen suuntaan. Vancouver on puolestaan noihin nähden juuri tällä hetkellä takamatkalla. Perinteistä kiekko-osaamista on pyritty tuomaan mukaan seuraan entistä enemmän uusimalla valmennus ja pistämällä mm. vahvempia satsauksia pelaajien kehitykseen.
Uusi organisaatiorakenne
Viime kesänä nämä olivat vielä hieman auki kausiketjua tehdessä, mutta laitetaan nämä tänne nyt kun tehtävät ovat selvemmin esillä.
Organisaatiotasolla seuran presidenttinä on kaiken kokenut ja nähnyt Jim Rutherford ja hänen allaan NHL:n ensimmäinen ruotsalainen manageri Patrik Allvin. Allvinin alapuolella hierarkiassa on kolme apulaismanageria, joilla on kaikilla oma selkeä vastuualueensa:
- Entinen pelaaja-agentti sekä laki- ja talouspuolen korkeat tutkinnot suorittanut Emilie Castonguay vastaa mm. palkkakattoon ja sopimuksiin liittyvissä asioissa. Viime kesänä Castonguay hoiti mm. sopimusneuvotteluja.
- Organisaation toisen naispuolisen apulaismanagerin Cammi Granaton vastuualue on pelaajakehitys ja Granato toimii myös vahvasti farmijoukkue Abbotsfordin suuntaan. Granato hoiti viime kesänä draftissa varattavien pelaajien haastattelut. Granaton alaisuudessa työskentelevät mm. Sedinit pelaajien kehityksestä vastaavina valmentajina.
- Derek Clanceyn vastuualueena on puolestaan scouttauspuolen tehtävistä ja henkilöistä vastaaminen. Clancey on johtajana niin ammattilaistason- kuin amatööritason pelaajien scouttausryhmien suuntaan ja periaatteessa yksikään pelaaja ei tule organisaatioon ilman Clanceyn näkemystä. Clancey on Rutherfordille tuttu mies, sillä hän oli Pittsburghissa vuodesta 2007 vuoteen 2021 ja mukana voittamassa siellä kolmea Stanley Cupia.
Käytännössä pelaajien kartoitukset ja hankinnat lähtevät ruohonjuuritasolta ja kenttätyöstä. Nämä apulaismanagerit osallistuvat siihen, vievät asiat eteenpäin, osallistuvat kiinteästi lopulliseen prosessiin neuvotteluissa ja hoitavat hankittujen pelaajien myöhempää kehitystyötä. Jokaisen oikea tehtäväkenttä on vielä kuvattua laajempi (muussa tapauksessa esimerkiksi Emilie Castonguayn päivät sopimusneuvottelijana ja palkkakaton syynääjänä kuluisivat lähinnä pasianssin pelaamisessa ennen kesän sopimusneuvotteluja), mutta nuo nyt pääpiirteittäin siis.
Jos Vancouver tekee siis jonkin hankinnan, myy pelaajan, sählää palkkakaton kanssa tai tekee ihan mitä tahansa, päätökset noista on aina laajemmalla ryhmällä kuin Allvin-Rutherford -kaksikolla. Nämä ovat esillä toki median suuntaan ja kantavat lopullisen vastuun suuntaan tai toiseen.
Maalivahdit
Ykkösmaalivahtina Vancouverilla jatkaa Thatcher Demko, jonka varaan Canucksin pitäisi olla hyvä luottaa. Demko on terveenä ollessaan NHL:n top10 maalivahteja. Menneen kauden Demko tosin tuskaili loukkaantumisen kanssa, mutta sanoi tuon vahvistaneen maalivahdin peliä kokonaiskuvassa. Ehkä tämä eräänlainen välikausi teki hänelle myös ihan hyvää tuohon väliin?
Kakkosvahdin paikasta kisaavat näillä näkymin Spencer Martin ja MM-kisojen sankari Arturs Silovs. Leirillä katsotaan kakkosvahdin asemaa tarkemmin, mutta ehkä Silovsille tekisi hyvää pelata vielä farmissa selkeänä ykkösvahtina, kun kehitys näyttää kulkevan siellä pelatessa hyvin eteenpäin. Silovsilla on nyt 55 peliä AHL:stä takana, kun Markström pelasi siellä aikanaan 165 peliä ja Demko 107 peliä.
Puolustus
Puolustuksessa on yksi selkeä kärkipakki Quinn Hughes ja nyt myös hyvä kakkosparin pakki Filip Hronek, mutta ero näiden jälkeen seuraavaan ryhmään on turhan iso. Siinä mielessä tilanne on toki hyvä, että ylivoimaisesti vaikeinta on löytää tuollaista nuorta, koko NHL:n mittarillakin top10 ryhmään kuuluvaa kärkipakkia. Hronekin muutamat pelit Vancouverissa näyttivät jo menneellä kaudella sen, että hänestä tulee olemaan joukkueelle paljon hyötyä mikäli taso pysyy siinä missä se niissä peleissä oli (olkapäästä kärsivänä).
Tämä joukkue ei tule kuitenkaan kärjestä huolimatta menemään mihinkään ainakaan niin kauan kun mukana puolustuksessa on noiden Myersin ja Ekman Larssonin kaltaisia riippakiviä isoissa rooleissa. Myers tuolta tulee lähtemään onneksi viimeistään ensi kauden jälkeen pois (toiveissa olisi, että jo aikaisemmin), mutta OEL:n tilanne on auki. Joukkueessa toivotaan, että tuo viime kaudella häirinnyt vamma olisi selätetty nyt pitkän tauon jälkeen ja OEL pääsisi lähemmäs 2021-22 tasoaan, mutta tuo saattaa olla enemmän toivetta.
Hyökkäys
Hyökkäyksestä lähti viime kaudella seuran kapteeni Horvat pois. Horvat on pelaajaprofiililtaan hyvän tason kakkosketjun sentteri ollut pitkään ja vaikka en tuollaista 8,5 miljoonan sopimusta olisikaan maksanut 55-60 pisteen pelaajalle ja pidin tuota ratkaisua eteenpäin myymisestä siksi oikeana, Horvatin lähtö on vaikeasti (ellei mahdottomasti) paikattavissa lyhyellä ajalla. Pidemmällä ajalla se avaa mahdollisuuksia löytää sopivampi sopimus tuohon rooliin ja ehkä myös parempi puolustava hyökkääjä.
Horvatia lukuun ottamatta tuo kärki on pysynyt muuten samana. Elias Pettersson, Andrei Kuzmenko ja J-T. Miller johtavat hyökkäystä, mutta keskiketjuihin pitäisi löytää lisää tasoa, karheutta ja tärkeänä asiana olisi löytää kolmossentteri. Keskiketjujen laituritilannetta saatiin vietyä viime kaudella parempaan suuntaan, mutta ongelmana siellä tällä hetkellä on jopa ylitarjonta. Canucks on uusinut laituritilannetta ilman että siellä olisi vielä nähty poistumisia. Ihmettelen suuresti jos tämä nykyinen tilanne jää voimaan myös syksyyn tultaessa.
Valmennus
Vancouver vaihtoi viime kaudella jälleen valmentajaa, kun Bruce Boudreau sai tehdä tilaa seurajohdon omalle valmennusryhmälle. Tuo ei mennyt nätisti, mutta nyt Vancouverissa on valmennuksella ainakin seurajohdon rauha tehdä töitä. Tocchet yksinkertaisti pelaamista loppukaudella ja sai joukkueen pelaamaan systeemiä paremmin. Jos Boudreaun aika 2021-22 lopulla laitettiin hurmoksen, erikoistilanteiden ja maalivahtipelin piikkiin, nyt pääosaan nousi enemmän systeemitason kiekko.
Tocchet halusi saada joukkueen kärjen uuden systeemin tuomisessa mukaan ennen kaikkea ja onnistui tuossa. Kääntöpuolena oli sitten se, että kärki pelasi isoja minuutteja silloin kuin moni fani toivoi joukkueen häviävän paremman draftvuoron saamiseksi. Nämä fantasiatoiveet eivät kuitenkaan ilmeisesti käyneet yksiin Tocchetin ryhmän ajatusten kanssa, joiden tehtävä oli vain saada joukkue pelaamaan loppukaudella mahdollisimman hyvää kiekkoa.
Joukkueen rakentamisesta
Seuran presidentin Jim Rutherfordin kausikorttilaisille lähettämässä kirjeessä maaliskuun viimeinen päivä Rutherford luetteli joukkueen ytimeen kuuluvina niminä Elias Petterssonin, Quinn Hughesin, Thatcher Demkon, J.T. Millerin, Andrei Kuzmenkon, Filip Hronekin, Ilya Mikheyevin ja Ethan Bearin. Näiden kahdeksan pelaajan muodostama ryhmä olisi Rutherfordin mukaan se joukkueen ydin, minkä ympärille seuraa pyritään rakentamaan. Huomattavaa on, että kirjeessä ei mainittu esimerkiksi Brock Boeserin, Connor Garlandin tai Anthony Beauvillierin nimiä.
Allvin on puhunut pala palalta rakentamisesta. Toistaiseksi joukkue on hankkinut laituripuolelle aikaisempaa monipuolisempia laitureita; Mikheyev oli selvästi joukkueen paras kahden suunnan laituri (vaikka pelasi koko kauden polven eturistiside rikki), Beauvillier oli hyvä karvaava laituri ja Joshua hyvä nelosketjun taklaava laituri. Kuzmenko sitten tuollainen selkeä taitopuolen laituri. Puolustukseen joukkue on hankkinut kiekollisia oikean puolen pakkeja (Hronek ja Bear). Ongelmana tällä hetkellä on kuitenkin se, että etenkään noista entisen seurajohdon pakeista OEL:sta ja Myersista ei tahdo päästä eroon ja se estää lisähankinnat.
Kolmossentteri olisi se ykköskohde hankinnaksi kesälle - olettaen siis, että Myersia ja OEL:aa ei saada ennen vapaiden agenttien markkinoiden avautumista riveistä pois. Tuossa onnistuakseen jonkun pitäisi lähteä laidalta pois. Vaikea löytää vapaiden agenttien markkinoilta nyt sopivia mahdollisia kolmossenttereitä, mutta ehkä esimerkiksi David Kämpf voisi tulla kyseeseen. Teddy Blueger voisi olla toinen. Häneltä löytyy kyllä myös yhteistä taustaa noiden Penguinsin miesten kanssa. Kumpikin helpottaisi Petterssonia ja Milleria esimerkiksi alivoimakuormassa ja voisivat olla hyviä sillanrakentajia siihen saakka kun Räty on toivottavasti valmis.
Kokonaisuutena Vancouverin pitää miettiä myös vähän tätä kautta pidemmälle. Elias Petterssonille toivottavasti saatava uusi sopimus astuu voimaan ensi kauden jälkeen. Lisäksi Hronekille pitää tehdä uusi ja kalliimpi sopimus. Kummankin sopimuksia tosin helpottaa kesällä '24 vapautuvat reilut 13 miljoonaa joukkueen palkkakatosta. Lisäksi OEL:n sopimukselle tuolloin olisi otollisempi ulos oston aika. Eikä sitä tiedä vielä mitä palkkakatolle käy. Viime vuonna palkkakatto ilmoitettiin kolme viikkoa ennen draftia, joten tuon perusteella sen pitäisi selvitä melko pian.
www.capfriendly.com
Kokoonpanohahmotelma
Kuzmenko - Pettersson - Mikheyev
Höglander - Miller - Boeser
Podkolzin - "Blueger" - Beauvillier
Joshua - Åman - Di Giuseppe
Studnicka/Dries
Hughes - Bear
OEL - Hronek
Dermott - Schenn?
Wolanin
Demko
Martin
Tuo yllä oleva kokoonpano tulee muuttumaan tuosta taas varmasti, mutta menen nyt tämän hetken kaavailuissa tuolla. Pois Garland ja Myers tässä vaiheessa (Myers bonuksen lunastamisen jälkeen) ja Podkolzinille ja Höglanderille peliaikaa. "Blueger" uutena tuonne keskustaan ja alivoimaan. Jannik Hansenin mielestä Millerin laituriksi sopisi parhaiten joku fyysinen laituri (esimerkiksi Zuckerin tyylinen), mutta Canucks haluaa ehkä katsella nyt Boeserin kun tuo sopimus on juuri nyt vaikeasti kaupattavissa.
Kokonaisuus
Tällä hetkellä Canucks on ikävässä välitilassa jossa ei taistella mestaruudesta eikä toisaalta parhaista varausvuoroista. Positiivisessa välitilassa kuitenkin siinä mielessä, että kärki ykkössentterin ja ykköspakin muodossa on vielä nuori eikä vetele uransa päätöksiä. Normaali kiekko-osaaminen korostuu rakennusvaiheessa eikä nopeaa reittiä ylös ole olemassa. Tämä joukkue on nyt reilussa vuodessa rakennettu organisaatiotasolla uusiksi oikeastaan jokaiselta paikalta, eikä tuloksia nähdä kuin vasta ehkä kahden-kolmen kauden päästä.
Tällä joukkueella on liikaa huonoja sopimuksia, mutta toivottavasti parin seuraavan kauden aikana tuota sopimusvyyhtiä saataisiin purettua. Lähtökohdiltaan tuolla voi taistella playoff-paikasta mikäli kärki pysyy terveenä, muutamia seuran sisäisiä kasvuja viime kaudesta nähdään (Demko, OEL, Boeser, Podkolzin, Höglander) ja Tocchetin ryhmä saa vietyä peliä eteenpäin rakennetasolla. Paljon on kuitenkin kysymyksiä ja Pacificin joukkueiden kesken haastajan asema on kuitenkin se tilanne missä Vancouver nyt menee. Edelleen tuolla riittää paljon töitä eikä noita saada varmaan ensi kaudelle ratkaistua.
Toiveita kesälle:
- Petterssonin kanssa saataisiin pitkä jatkosopimus. Elintärkeä pelaaja kokonaisuudelle ja ihan ehdoton ykkösasia tulevalle offseasonille. Sopimuksen hinta saattaa nyt nousta tuon yli 100 pisteen ja Selke-keskustelujen jälkeen huomattavan isoksi, mutta joukkueella ei ole vara menettää häntä.
- Spekulaatiota on ollut Vancouverin kauppaavan tuon ykköskierroksen vuoronsa vaihdossa matalampaan ykköskierroksen vuoroon, jotta esimerkiksi Garland tai Myers saataisiin riveistä pois. Minun mielestä tuo kuulostaa ihan Benning-tason touhulta jos tuollaiseen lähdetään. Eri asia olisi, jos tuo ykköskierros vaihdettaisiin suoraan hyvään nuorempaan (Petterssonin ja Hughesin ikäluokan) pelaajaan, mutta tässä tilanteessa palkkoja pitäisi saada ensin pois.
Rutherford on joskus tuollaisia liikkeitä tehnyt top10 vuoroilla. Carolina oli 2011-12 kaudella NHL:n kahdeksanneksi viimeinen, kun Rutherford hankki Jordan Staalin vaihdossa Brandon Sutteriin, Brian Dumouliniin ja ykköskierroksen vuoroon (8. varaus - Penguins varasi Derrick Pouliotin). Ei tuo lopulta huonosti mennyt Carolinalta. Tuollainen vastaava voisi tulla kyseeseen nyt Vancouverillekin, mutta siinä ei ole mitään järkeä että pelkästään palkkojen takia tuo ykköskierros myydään pois.
- Kolmossentteri saadaan sisään maltillisella sopimuksella. Räty voi olla ehkä kahden kauden päästä valmis, joten mitään kovin pitkää sopimusta en haluaisi nähdä. Toki esimerkiksi Bluegerille sopiva tontti voisi olla nelossentteri hyvässä joukkueessa ja hänen tulonsa ei olisi siinä mielessä Rädyn esteenä.
- Myers ja Garland pois. Garland on ihan hyvä pelaaja, mutta luksusta kolmosketjussa eikä Vancouver tarvitse nyt tässä tilanteessa tuollaista luksusta. Enemmän joukkue kaipaa mielestäni sitä kolmossentteriä. Myers voisi olla pienemmässä roolissa puolet pienemmällä palkalla erilainen mitä on ollut nyt, mutta Vancouverissa hän olisi kolmosparin kuuden miljoonan puolustaja.
Draft
Vancouverilla on seuraavat vuorot kesän draftiin:
1. kierros, #11
3. kierros, #75
3. kierros, #89
4. kierros, #105
4. kierros, #107
4. kierros, #119
6. kierros, #171
Noista mahdollisista varattavista kirjoittelen myöhemmin vielä erikseen. Siellä on nyt kuusi vuoroa 120. ensimmäisen joukossa, joten syvyyttä noissa vuoroissa on ainakin. Edellisen kerran Vancouverilla oli vastaava syvyys vuoden 1997 draftissa. Tuo toisen kierroksen vuoron puuttuminen harmittaa minua, mutta muuten noihin voi olla tyytyväinen. Tilanne saattaa olla sellainen, että jotain syvyysvuoroa käytetään jonkun sopimuksen saamisessa pois tai sitten kaupassa draftin yhteydessä, mutta tuohon ensimmäiseen vuoroon ei ole nyt syytä koskea ainakaan sen vuoksi, että palkkoja saataisiin siivottua.
Oma päivitetty prospect-lista ennen draftia
1. Aatu Räty
2. Jonathan Lekkerimäki
3. Arturs Silovs
4. Akito Hirose
5. Elias Pettersson
6. Jett Woo
7. Arshdeep Bains
8. Danila Klimovich
9. Aidan McDonough
10. Filip Johansson
Mielenkiintoinen offseason tulossa Vancouverissa. Tosiaan veikkaan nähtävän enemmän liikkeitä mitä itse kaavoittelen tässä vaiheessa, mutta katsellaan sitten mitä sieltä on tulossa.
Tällä kerralla tällä avauksella uuteen kauteen ja hyvää kesää tätä lukeville!
Vuosi sitten Vancouver oli tähän samaan aikaan aika lailla erilainen joukkue mitä oli sitten syksyllä ja varsinaisella kaudella. Ehkä nytkin on odotettavissa aika tapahtumarikas kesä. Vancouverilla olisi joukkueessa tällä hetkellä paljon muovattavaa, mutta toinen asia on sitten se miten noissa tullaan onnistumaan.
Henkilökohtaisesti oma luotto tähän nykyiseen seurajohtoon on kuitenkin paljon korkeampi mitä se oli edelliseen, joten siinä mielessä tässä ei ole tarvetta näillä näytöillä paniikkiin. Nykyinen johto näyttää tekevän asioita aika lailla normaalilla kaavalla ja vääntöä on ollut lähinnä siitä, kuinka isona nähtiin menneellä kaudella joukkueen parhaiden pelaajien peluuttaminen kauden lopussa tai olisiko Canucksin pitänyt olla vielä voimakkaammin retoolausta harrastava joukkue.
Lähtökohdat kauteen
Vancouver oli menneellä kaudella NHL:n 11. huonoin joukkue ja playoffeista Canucks jäi 13 pistettä, joten ei oltu lähelläkään. Noin huonoon sijoitukseen varmasti ainakin osasyyllinen oli joukkueen maalivahtipeli, mikä oli samaa luokkaa mitä naapuri Seattlella edelliskaudella heidän romahdettua sarjassa. Lähtökohdiltaan Canucksin pitäisi kuitenkin olla pelaajamateriaalin puolesta tämän hetken tilanteessa playoffeihin vähän lähemmin haastava joukkue, mutta ei kuitenkaan niin hyvä että tälle joukkueelle voisi nykyisessä tilanteessa povata playoff-paikkaa edes 50% mahdollisuuksilla.
Joukkue on aina niin vahva millainen ero on kilpailijoihin nähden. Omassa Pacific-divisioonassa Vancouverin edellä olevat joukkueet ovat ennakkoon Vegas, Seattle, Edmonton ja Los Angeles. Calgarykin voi ihan hyvin olla playoffeissa mukana, kun viime kaudella joukkue epäonnistui suurten muutosten jälkeen ja jäi kuitenkin vain kolme pistettä tuosta paikasta. Flamesissa on tosin nyt kysymyksiä. mihin joukkueen suunta tästä menee.
Joka tapauksessa ainakin nuo kaikki neljä ensimmäistä seuraa ovat sellaisia, joiden ei voi odottaa realistisesti putoavan vaan ehkä ennemmin menevän toiseen suuntaan. Vancouver on puolestaan noihin nähden juuri tällä hetkellä takamatkalla. Perinteistä kiekko-osaamista on pyritty tuomaan mukaan seuraan entistä enemmän uusimalla valmennus ja pistämällä mm. vahvempia satsauksia pelaajien kehitykseen.
Uusi organisaatiorakenne
Viime kesänä nämä olivat vielä hieman auki kausiketjua tehdessä, mutta laitetaan nämä tänne nyt kun tehtävät ovat selvemmin esillä.
Organisaatiotasolla seuran presidenttinä on kaiken kokenut ja nähnyt Jim Rutherford ja hänen allaan NHL:n ensimmäinen ruotsalainen manageri Patrik Allvin. Allvinin alapuolella hierarkiassa on kolme apulaismanageria, joilla on kaikilla oma selkeä vastuualueensa:
- Entinen pelaaja-agentti sekä laki- ja talouspuolen korkeat tutkinnot suorittanut Emilie Castonguay vastaa mm. palkkakattoon ja sopimuksiin liittyvissä asioissa. Viime kesänä Castonguay hoiti mm. sopimusneuvotteluja.
- Organisaation toisen naispuolisen apulaismanagerin Cammi Granaton vastuualue on pelaajakehitys ja Granato toimii myös vahvasti farmijoukkue Abbotsfordin suuntaan. Granato hoiti viime kesänä draftissa varattavien pelaajien haastattelut. Granaton alaisuudessa työskentelevät mm. Sedinit pelaajien kehityksestä vastaavina valmentajina.
- Derek Clanceyn vastuualueena on puolestaan scouttauspuolen tehtävistä ja henkilöistä vastaaminen. Clancey on johtajana niin ammattilaistason- kuin amatööritason pelaajien scouttausryhmien suuntaan ja periaatteessa yksikään pelaaja ei tule organisaatioon ilman Clanceyn näkemystä. Clancey on Rutherfordille tuttu mies, sillä hän oli Pittsburghissa vuodesta 2007 vuoteen 2021 ja mukana voittamassa siellä kolmea Stanley Cupia.
Käytännössä pelaajien kartoitukset ja hankinnat lähtevät ruohonjuuritasolta ja kenttätyöstä. Nämä apulaismanagerit osallistuvat siihen, vievät asiat eteenpäin, osallistuvat kiinteästi lopulliseen prosessiin neuvotteluissa ja hoitavat hankittujen pelaajien myöhempää kehitystyötä. Jokaisen oikea tehtäväkenttä on vielä kuvattua laajempi (muussa tapauksessa esimerkiksi Emilie Castonguayn päivät sopimusneuvottelijana ja palkkakaton syynääjänä kuluisivat lähinnä pasianssin pelaamisessa ennen kesän sopimusneuvotteluja), mutta nuo nyt pääpiirteittäin siis.
Jos Vancouver tekee siis jonkin hankinnan, myy pelaajan, sählää palkkakaton kanssa tai tekee ihan mitä tahansa, päätökset noista on aina laajemmalla ryhmällä kuin Allvin-Rutherford -kaksikolla. Nämä ovat esillä toki median suuntaan ja kantavat lopullisen vastuun suuntaan tai toiseen.
Maalivahdit
Ykkösmaalivahtina Vancouverilla jatkaa Thatcher Demko, jonka varaan Canucksin pitäisi olla hyvä luottaa. Demko on terveenä ollessaan NHL:n top10 maalivahteja. Menneen kauden Demko tosin tuskaili loukkaantumisen kanssa, mutta sanoi tuon vahvistaneen maalivahdin peliä kokonaiskuvassa. Ehkä tämä eräänlainen välikausi teki hänelle myös ihan hyvää tuohon väliin?
Kakkosvahdin paikasta kisaavat näillä näkymin Spencer Martin ja MM-kisojen sankari Arturs Silovs. Leirillä katsotaan kakkosvahdin asemaa tarkemmin, mutta ehkä Silovsille tekisi hyvää pelata vielä farmissa selkeänä ykkösvahtina, kun kehitys näyttää kulkevan siellä pelatessa hyvin eteenpäin. Silovsilla on nyt 55 peliä AHL:stä takana, kun Markström pelasi siellä aikanaan 165 peliä ja Demko 107 peliä.
Puolustus
Puolustuksessa on yksi selkeä kärkipakki Quinn Hughes ja nyt myös hyvä kakkosparin pakki Filip Hronek, mutta ero näiden jälkeen seuraavaan ryhmään on turhan iso. Siinä mielessä tilanne on toki hyvä, että ylivoimaisesti vaikeinta on löytää tuollaista nuorta, koko NHL:n mittarillakin top10 ryhmään kuuluvaa kärkipakkia. Hronekin muutamat pelit Vancouverissa näyttivät jo menneellä kaudella sen, että hänestä tulee olemaan joukkueelle paljon hyötyä mikäli taso pysyy siinä missä se niissä peleissä oli (olkapäästä kärsivänä).
Tämä joukkue ei tule kuitenkaan kärjestä huolimatta menemään mihinkään ainakaan niin kauan kun mukana puolustuksessa on noiden Myersin ja Ekman Larssonin kaltaisia riippakiviä isoissa rooleissa. Myers tuolta tulee lähtemään onneksi viimeistään ensi kauden jälkeen pois (toiveissa olisi, että jo aikaisemmin), mutta OEL:n tilanne on auki. Joukkueessa toivotaan, että tuo viime kaudella häirinnyt vamma olisi selätetty nyt pitkän tauon jälkeen ja OEL pääsisi lähemmäs 2021-22 tasoaan, mutta tuo saattaa olla enemmän toivetta.
Hyökkäys
Hyökkäyksestä lähti viime kaudella seuran kapteeni Horvat pois. Horvat on pelaajaprofiililtaan hyvän tason kakkosketjun sentteri ollut pitkään ja vaikka en tuollaista 8,5 miljoonan sopimusta olisikaan maksanut 55-60 pisteen pelaajalle ja pidin tuota ratkaisua eteenpäin myymisestä siksi oikeana, Horvatin lähtö on vaikeasti (ellei mahdottomasti) paikattavissa lyhyellä ajalla. Pidemmällä ajalla se avaa mahdollisuuksia löytää sopivampi sopimus tuohon rooliin ja ehkä myös parempi puolustava hyökkääjä.
Horvatia lukuun ottamatta tuo kärki on pysynyt muuten samana. Elias Pettersson, Andrei Kuzmenko ja J-T. Miller johtavat hyökkäystä, mutta keskiketjuihin pitäisi löytää lisää tasoa, karheutta ja tärkeänä asiana olisi löytää kolmossentteri. Keskiketjujen laituritilannetta saatiin vietyä viime kaudella parempaan suuntaan, mutta ongelmana siellä tällä hetkellä on jopa ylitarjonta. Canucks on uusinut laituritilannetta ilman että siellä olisi vielä nähty poistumisia. Ihmettelen suuresti jos tämä nykyinen tilanne jää voimaan myös syksyyn tultaessa.
Valmennus
Vancouver vaihtoi viime kaudella jälleen valmentajaa, kun Bruce Boudreau sai tehdä tilaa seurajohdon omalle valmennusryhmälle. Tuo ei mennyt nätisti, mutta nyt Vancouverissa on valmennuksella ainakin seurajohdon rauha tehdä töitä. Tocchet yksinkertaisti pelaamista loppukaudella ja sai joukkueen pelaamaan systeemiä paremmin. Jos Boudreaun aika 2021-22 lopulla laitettiin hurmoksen, erikoistilanteiden ja maalivahtipelin piikkiin, nyt pääosaan nousi enemmän systeemitason kiekko.
Tocchet halusi saada joukkueen kärjen uuden systeemin tuomisessa mukaan ennen kaikkea ja onnistui tuossa. Kääntöpuolena oli sitten se, että kärki pelasi isoja minuutteja silloin kuin moni fani toivoi joukkueen häviävän paremman draftvuoron saamiseksi. Nämä fantasiatoiveet eivät kuitenkaan ilmeisesti käyneet yksiin Tocchetin ryhmän ajatusten kanssa, joiden tehtävä oli vain saada joukkue pelaamaan loppukaudella mahdollisimman hyvää kiekkoa.
Joukkueen rakentamisesta
Seuran presidentin Jim Rutherfordin kausikorttilaisille lähettämässä kirjeessä maaliskuun viimeinen päivä Rutherford luetteli joukkueen ytimeen kuuluvina niminä Elias Petterssonin, Quinn Hughesin, Thatcher Demkon, J.T. Millerin, Andrei Kuzmenkon, Filip Hronekin, Ilya Mikheyevin ja Ethan Bearin. Näiden kahdeksan pelaajan muodostama ryhmä olisi Rutherfordin mukaan se joukkueen ydin, minkä ympärille seuraa pyritään rakentamaan. Huomattavaa on, että kirjeessä ei mainittu esimerkiksi Brock Boeserin, Connor Garlandin tai Anthony Beauvillierin nimiä.
Allvin on puhunut pala palalta rakentamisesta. Toistaiseksi joukkue on hankkinut laituripuolelle aikaisempaa monipuolisempia laitureita; Mikheyev oli selvästi joukkueen paras kahden suunnan laituri (vaikka pelasi koko kauden polven eturistiside rikki), Beauvillier oli hyvä karvaava laituri ja Joshua hyvä nelosketjun taklaava laituri. Kuzmenko sitten tuollainen selkeä taitopuolen laituri. Puolustukseen joukkue on hankkinut kiekollisia oikean puolen pakkeja (Hronek ja Bear). Ongelmana tällä hetkellä on kuitenkin se, että etenkään noista entisen seurajohdon pakeista OEL:sta ja Myersista ei tahdo päästä eroon ja se estää lisähankinnat.
Kolmossentteri olisi se ykköskohde hankinnaksi kesälle - olettaen siis, että Myersia ja OEL:aa ei saada ennen vapaiden agenttien markkinoiden avautumista riveistä pois. Tuossa onnistuakseen jonkun pitäisi lähteä laidalta pois. Vaikea löytää vapaiden agenttien markkinoilta nyt sopivia mahdollisia kolmossenttereitä, mutta ehkä esimerkiksi David Kämpf voisi tulla kyseeseen. Teddy Blueger voisi olla toinen. Häneltä löytyy kyllä myös yhteistä taustaa noiden Penguinsin miesten kanssa. Kumpikin helpottaisi Petterssonia ja Milleria esimerkiksi alivoimakuormassa ja voisivat olla hyviä sillanrakentajia siihen saakka kun Räty on toivottavasti valmis.
Kokonaisuutena Vancouverin pitää miettiä myös vähän tätä kautta pidemmälle. Elias Petterssonille toivottavasti saatava uusi sopimus astuu voimaan ensi kauden jälkeen. Lisäksi Hronekille pitää tehdä uusi ja kalliimpi sopimus. Kummankin sopimuksia tosin helpottaa kesällä '24 vapautuvat reilut 13 miljoonaa joukkueen palkkakatosta. Lisäksi OEL:n sopimukselle tuolloin olisi otollisempi ulos oston aika. Eikä sitä tiedä vielä mitä palkkakatolle käy. Viime vuonna palkkakatto ilmoitettiin kolme viikkoa ennen draftia, joten tuon perusteella sen pitäisi selvitä melko pian.
![www.capfriendly.com](https://cdn2.capfriendly.com/images/logo_square.png)
Vancouver Canucks Salary Cap, Draft Picks, and Player Contracts - CapFriendly - NHL Salary Caps
Vancouver Canucks salary cap, contracts, roster, draft picks, salary, cap space, stats, salary cap projections, and daily cap tracking
Kokoonpanohahmotelma
Kuzmenko - Pettersson - Mikheyev
Höglander - Miller - Boeser
Podkolzin - "Blueger" - Beauvillier
Joshua - Åman - Di Giuseppe
Studnicka/Dries
Hughes - Bear
OEL - Hronek
Dermott - Schenn?
Wolanin
Demko
Martin
Tuo yllä oleva kokoonpano tulee muuttumaan tuosta taas varmasti, mutta menen nyt tämän hetken kaavailuissa tuolla. Pois Garland ja Myers tässä vaiheessa (Myers bonuksen lunastamisen jälkeen) ja Podkolzinille ja Höglanderille peliaikaa. "Blueger" uutena tuonne keskustaan ja alivoimaan. Jannik Hansenin mielestä Millerin laituriksi sopisi parhaiten joku fyysinen laituri (esimerkiksi Zuckerin tyylinen), mutta Canucks haluaa ehkä katsella nyt Boeserin kun tuo sopimus on juuri nyt vaikeasti kaupattavissa.
Kokonaisuus
Tällä hetkellä Canucks on ikävässä välitilassa jossa ei taistella mestaruudesta eikä toisaalta parhaista varausvuoroista. Positiivisessa välitilassa kuitenkin siinä mielessä, että kärki ykkössentterin ja ykköspakin muodossa on vielä nuori eikä vetele uransa päätöksiä. Normaali kiekko-osaaminen korostuu rakennusvaiheessa eikä nopeaa reittiä ylös ole olemassa. Tämä joukkue on nyt reilussa vuodessa rakennettu organisaatiotasolla uusiksi oikeastaan jokaiselta paikalta, eikä tuloksia nähdä kuin vasta ehkä kahden-kolmen kauden päästä.
Tällä joukkueella on liikaa huonoja sopimuksia, mutta toivottavasti parin seuraavan kauden aikana tuota sopimusvyyhtiä saataisiin purettua. Lähtökohdiltaan tuolla voi taistella playoff-paikasta mikäli kärki pysyy terveenä, muutamia seuran sisäisiä kasvuja viime kaudesta nähdään (Demko, OEL, Boeser, Podkolzin, Höglander) ja Tocchetin ryhmä saa vietyä peliä eteenpäin rakennetasolla. Paljon on kuitenkin kysymyksiä ja Pacificin joukkueiden kesken haastajan asema on kuitenkin se tilanne missä Vancouver nyt menee. Edelleen tuolla riittää paljon töitä eikä noita saada varmaan ensi kaudelle ratkaistua.
Toiveita kesälle:
- Petterssonin kanssa saataisiin pitkä jatkosopimus. Elintärkeä pelaaja kokonaisuudelle ja ihan ehdoton ykkösasia tulevalle offseasonille. Sopimuksen hinta saattaa nyt nousta tuon yli 100 pisteen ja Selke-keskustelujen jälkeen huomattavan isoksi, mutta joukkueella ei ole vara menettää häntä.
- Spekulaatiota on ollut Vancouverin kauppaavan tuon ykköskierroksen vuoronsa vaihdossa matalampaan ykköskierroksen vuoroon, jotta esimerkiksi Garland tai Myers saataisiin riveistä pois. Minun mielestä tuo kuulostaa ihan Benning-tason touhulta jos tuollaiseen lähdetään. Eri asia olisi, jos tuo ykköskierros vaihdettaisiin suoraan hyvään nuorempaan (Petterssonin ja Hughesin ikäluokan) pelaajaan, mutta tässä tilanteessa palkkoja pitäisi saada ensin pois.
Rutherford on joskus tuollaisia liikkeitä tehnyt top10 vuoroilla. Carolina oli 2011-12 kaudella NHL:n kahdeksanneksi viimeinen, kun Rutherford hankki Jordan Staalin vaihdossa Brandon Sutteriin, Brian Dumouliniin ja ykköskierroksen vuoroon (8. varaus - Penguins varasi Derrick Pouliotin). Ei tuo lopulta huonosti mennyt Carolinalta. Tuollainen vastaava voisi tulla kyseeseen nyt Vancouverillekin, mutta siinä ei ole mitään järkeä että pelkästään palkkojen takia tuo ykköskierros myydään pois.
- Kolmossentteri saadaan sisään maltillisella sopimuksella. Räty voi olla ehkä kahden kauden päästä valmis, joten mitään kovin pitkää sopimusta en haluaisi nähdä. Toki esimerkiksi Bluegerille sopiva tontti voisi olla nelossentteri hyvässä joukkueessa ja hänen tulonsa ei olisi siinä mielessä Rädyn esteenä.
- Myers ja Garland pois. Garland on ihan hyvä pelaaja, mutta luksusta kolmosketjussa eikä Vancouver tarvitse nyt tässä tilanteessa tuollaista luksusta. Enemmän joukkue kaipaa mielestäni sitä kolmossentteriä. Myers voisi olla pienemmässä roolissa puolet pienemmällä palkalla erilainen mitä on ollut nyt, mutta Vancouverissa hän olisi kolmosparin kuuden miljoonan puolustaja.
Draft
Vancouverilla on seuraavat vuorot kesän draftiin:
1. kierros, #11
3. kierros, #75
3. kierros, #89
4. kierros, #105
4. kierros, #107
4. kierros, #119
6. kierros, #171
Noista mahdollisista varattavista kirjoittelen myöhemmin vielä erikseen. Siellä on nyt kuusi vuoroa 120. ensimmäisen joukossa, joten syvyyttä noissa vuoroissa on ainakin. Edellisen kerran Vancouverilla oli vastaava syvyys vuoden 1997 draftissa. Tuo toisen kierroksen vuoron puuttuminen harmittaa minua, mutta muuten noihin voi olla tyytyväinen. Tilanne saattaa olla sellainen, että jotain syvyysvuoroa käytetään jonkun sopimuksen saamisessa pois tai sitten kaupassa draftin yhteydessä, mutta tuohon ensimmäiseen vuoroon ei ole nyt syytä koskea ainakaan sen vuoksi, että palkkoja saataisiin siivottua.
Oma päivitetty prospect-lista ennen draftia
1. Aatu Räty
2. Jonathan Lekkerimäki
3. Arturs Silovs
4. Akito Hirose
5. Elias Pettersson
6. Jett Woo
7. Arshdeep Bains
8. Danila Klimovich
9. Aidan McDonough
10. Filip Johansson
Mielenkiintoinen offseason tulossa Vancouverissa. Tosiaan veikkaan nähtävän enemmän liikkeitä mitä itse kaavoittelen tässä vaiheessa, mutta katsellaan sitten mitä sieltä on tulossa.
Tällä kerralla tällä avauksella uuteen kauteen ja hyvää kesää tätä lukeville!